Глупачка!
Повярвала си на думите на врага, и си загубила волята си за борба?!
Ужасно съжалявам.
Не трябва да губиш хладнокръвието си, и не трябва просто ей така
да приемаш смъртта. Ще имаш това на предвид,
ако наистина си моя асистентка. - Разбрано.
Ще продължа да разчитам на теб, така че се приготви.
Нямаш право да говориш така, полковник.
Що за командир ще се заблуждава така, в мисия като тази?! - Млъквай!
Между другото, защо съм в една стая с теб?!
Не трябва ли болничните стаи да са самостоятелни с красиви мед. сестри?
Ще трябва да се примириш с това. За мен е по-лесно да пазя и двама ви,
като се възстановявате в една и съща стая. - Точно това ме тревожи.
Защо не са дошли да ни убият?
Защо?!
Защо не уби Огнения полковник?!
Той изгори Лъст до смърт!
Лъст умря...
Но все още не е прекалено късно! Отиди и го убий!
Може да използваме Рой Мустанг.
Използваме ли? Не ми казвай, че ще го накараш да отвори...
Не се притеснявай.
Баща ни ми възложи това.
Описан като пейзаж по-бял и от снега.
Аз се отправям към непознатите светове.
IceFanSubs
представят
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Пътувах, докато се губих
под това сиво небе.
Всеки ден измислях нови планове, за да постигна мечтите си.
Редакция:
KiMiTo
Чудя се дали някой ден,
Стайлинг/тайпсет:
KiMiTo
дори и с тези мои малки стъпки
Превод на ОP и ED:
KiMiTo
ще мога да пътувам отвъд тези тъмни облаци.
Ще си придам смел вид, който всъщност ме наранява.
Поздрави за всички наши фенове!
Чувствам празнота в сърцето си.
Започва да вали и капките дъжд
започват да се разпръскват.
Тези пъстри лъчи светлина
не казват накъде са се отправили
и отвъд безкрайната далечина преминават през всичко.
Изгарям бледото отражение в очите си.
Под небето на което съм,
трябва да успея да достигна до непознатите светове.
Ами ако се е разложило? - Какво?!
Тялото ми е от другата страна на вратата и вероятно не се е хранило!
Дори и да си върна тялото...
Бате, Уинри!
Наистина ли, Ед?!
Това е само хипотеза, но когато се опитахме да преобразуваме мама,
използвахме кръвта си за формулата с информация за душата й, нали?
Да.
След това и двамата бяхме отведени от другата страна и бяхме разложени.
Чудя се, дали е възможно по време на този процес, съзнанията ни да са били вплетени?
Какво имаш предвид?
Чудя се, дали е възможно аз и твоето тяло да сме свързани по някакъв начин.
Сещате се, за възрастта си аз съм дре...
Дре...
Дребен.
Каза го. - Успя да приеме реалността.
Значи казваш, че твоят ръст е свързан с предполагаемия ръст на Ал?
Звучи ми налудничаво. - Ама не е!
Дребен си, защото не пиеш мляко. - Пак ли това?!
Разбира се!
Като се замисля, брат ми винаги спи.
Може ли да спи и моя сън?
Пий! - Казах не!
Трябва да пиеш! - Не!
Добре ще е, ако е така. - Изпий го! - Няма!
Епизод 21
Напредъкът на Глупака
Благодарите на полковника с посещение?
Хавок-сан също е ранен, така че искаме да им се отблагодарим както подобава,
като ги посетим. Ако полковникът не беше дошъл да ни спаси,
едва ли сега щях да съм сред живите.
Затова ли и ти си тук, сержант Фюри?
Изпълнявам едни заръки на лейтенанта.
Изчислих приблизителното разстояние до онази голяма врата...
Като преброих стъпките след като влязохме в подземието на Лаборатория №3.
Точното разстояние не е ясно, затова направих кръг
в средата на който е лабораторията...
Централният щаб? И на всичкото отгоре, тази сграда е...
Резиденцията на фюрера.
Седалището на хомункулусите е под нея?
Значи има вероятност фюрерът да има връзка с тях, а?
Ако има, тогава защо уби Грийд и подчинените му?
Доста е съмнителен, дори и да не е свързан с тях.
Уби ги всичките, без дори да се опита да измъкне някаква информация за тях.
Фюрерът е доста загадъчен.
Така или иначе врагът е проникнал доста дълбоко във военното управление.
От сега нататък трябва да бъдем много внимателни.
Метален, пази се!
Хомункулусите и фюрерът...
Успяхме да разберем нещо много важно.
И аз мисля така... - Това ще ни бъде от голяма полза.
Сега имам работа за вас.
Да, затова...
Няма да мога да участвам.
Не си чувствам краката...
Съжалявам.
Изглежда, че ще трябва да се оттегля...
Здрасти.
Здрасти. Не се чувстваш добре ли? - Имам болки в гърба.
Съдебните д-р винаги са прави, затова тази работа е трудна за старци като мен.
Веднага разбрах, щом чух, че ти си я убил.
Какво ще правиш?
Значи си обявил, че онова нещо е младши лейтенант Рос, когато разбра, че целя нещо?
Хубаво е да имаш приятели от войната.
Ние не сме приятели от войната, а по-скоро съучастници в престъпление.
Всичките ги изгори, а аз им правих дисекция.
Ишбал беше огромно място за експерименти.
Ще се изпатиш, ако продължаваш да поемаш такива рискове.
Вече го направих.
Случило ли се е нещо?
Другарят ми...
...е парализиран от кръста надолу, заради нараняване в гръбнака.
Разрешено ми е да пуша само по една цигара на ден...
Божичко, не е ли смешно? Бях прободен от жена и сега ще трябва да се пенсионирам.
Какво ще правиш след като се пенсионираш?
Семейството ми има едно магазинче.
Сигурно ще им помагам.
Не можеш ли да си вземеш аутомейл?
Казаха, че не е възможно след като нервните връзки на долната част
от тялото ми са откъснати.
Пенсионирането не те устройва.
Полковник.
За краката на Хавок...
Тук има малко информация, която взех от Металния.
Д-р Марко.
Алхимик, много добре запознат с медицината.
Философски камъни?
Може ли да си взема отпуска?
Да.
Тръгвай.
Майоре!
Свърши ли ви отпуската?
Как ви се отрази пътешествието на изток?
Не трябва да казваш на никого.
Доста добре, мястото имаше много красиви забележителности.
Ясно...
А, да, майоре.
Това е от военния щаб.
Искат всички Държавни алхимици да научат първи.
Това е...
Как мина?
Пуснаха ме без никакви възражения, когато им казах, че съм Държавен алхимик.
Ами входът към подземието? - Не беше там.
Но имаше следи за това, че е бил запечатан с алхимия.
Не са толкова глупави, че да оставят входа широко отворен.
Ясно.
Мисля, че ще е невъзможно за нас да отидем и да се срещнем с хомункулусите.
Те казаха нещо от сорта, че не искат да ме убиват, защото съм важна жертва.
На мен също.
Можел съм да стана жертва, защото съм отворил вратата.
Мисля, че тези жертви са алхимици, които могат да отворят вратата
и да се върнат оттам.
Какво планират да правят, като ни жертват?
Всичките ще ги победя! - Едуард-кун!
Сержант Брош? - Най-накрая те намерих.
Какво се е случило? - Незабавно трябва да се върнете в хотела!
Ако искате, ще се обадя за охрана!
Съобщение от военния щаб до целия град.
Изглежда, че Скар отново е дошъл в Централата.
Има трима пострадали, като и тримата са Държавни алхимици. Има и още няколко ранени.
Според свидетели, извършителят е имал голям кръстовиден белег на челото си.
Ишбалец с татуировки по цялата дясна ръка.
Татуировки на дясната ръка!
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Скар е убил Рокбел?!
Още не е сигурно. - Няма начин...
Бате, не трябва да казваш това на Уинри. - Все едно бих могъл...
Не искам да я виждам отново разплакана.
Аз също.
Мисля, че трябва да се изправим срещу Скар.
Ще се опиташ да откриеш истината? - Това също, но имам нещо друго наум.
Ще го използваме, за да примамим хомункулусите.
Искат ме жив. Така че, ако Скар ме атакува и бъда в опасност...
Ще се покажат? Не мисля, че вероятността е много голяма.
Но е по-добре от това да стоя и да не правя нищо.
Но предишният път бяхме мигновено победени от него!
Сигурен съм, че сме станали малко по-силни...
А и дори хомункулусите да се появят, как ще ги заловим?!
Не само, че са силни, но са и почти непобедими!
Непобедими ли? Това означава...
Безсмъртие, нали?!
Отново ли през прозореца...
Ще ви помогнем за тази мисия.
Какво?
Не се интересуваме от военните проблеми, но щом става въпрос за хомункулусите
и безсмъртие, може да разчитате на нас.
Съмнявате се в нас ли?
Благодарни сме ви, че спасихте младши лейтенант Рос, но...
Колкото повече хора са на твоя страна, толкова по-добре, нали? Ние сме сериозни.
Съдбата на целия клан зависи от мен.
Добре.
Гледайте да не избягате при срещата ни с хомункулусите.
Ще си удържим на обещанието. А и все пак сме ви задължени за храната.
Храна ли?
Рум сервиз?
Храната тук е превъзходна! - Храна на аванта, а?!
Млъквайте! Утре трябва да стана рано, но не мога да заспя при целия този шум!
А, да, значи утре се връщаш в Ръш Вали...
Почакай, отмени пътуването и остани в Централата още малко.
Какво?!
Ами, как да ти обясня?
Ръката ми може да се счупи отново или по-точно съм сигурен,
че ще се счупи отново...
Мислиш да я счупиш ли?!
О, не! Душата на брат ми!
Божичко...
Не правете опасни неща, става ли?
Докторе, докторе!
Вътре ли сте?
По дяволите!
Ясно... Все пак беше добър опит.
Задънена улица...
Е, ако ме извините.
Кои бяха тези?
Майка ми и някой от щаба на ветераните.
Завърших процедурите по пенсионирането си.
Все още не се знае, дали ще можеш да се оправиш...
Не съм толкова глупав, че да не разбера, че в момента съм безполезен.
Но...
Не ти трябва шахматна пионка, която не може да се движи, нали?
Нямаш си и на представа как изглеждаш сега...
Остави ме! Изхвърли ме!
Нямаш време да се тревожиш за мен! Не трябва ли да спазиш обещанието си
към бригаден генерал Хюз?! Не се нуждая от съчувствието ти!
Остави ме.
Умолявам те...
Добре.
Ще те оставя.
Ще те оставя отзад, затова ще е по-добре да ме настигнеш. Аз ще тръгна напред.
Ще те чакам на върха.
И от мен не се отказа - някой, който искаше да приеме смъртта.
Каза ми, че ще продължи да разчита на мен.
Той не може да изостави хората си. - Той е един глупак...
Няма да може да достигне върха, ако е толкова мекушав...
Мисля, че ще е добре за всички да има и такъв глупак сред нас.
Донеси ми униформата.
Не може да напуснеш болницата в това състояние...
Не ме карай да повтарям.
Разбрано.
Виж какво направи!
С-Съжалявам!
Е, мисля, че това беше за днес!
Явно сте в беда!
Държавният алхимик Едуард Елрик ще ви спаси!
Това беше невероятно, хлапе!
Много благодаря! Как да ви се издължа?
Да ми се издължиш ли? Не ми дължиш нищо!
Счупих скъпата си ваза. Може ли да я поправите?
Нямаш проблеми!
Едуард Елрик!
Аз съм Едуард Елрик, вашият Държавен алхимик!
И това! - Моля те да го поправиш!
Целият град говори за мен.
Не е голяма изненада.
Не съм очаквал подобно нещо от теб, Метален.
Полковник?!
Щом си излязъл от болницата, значи си по-добре. - Предполагам.
Чух за младши лейтенант Хавок. Ако попитате д-р Марко може би...
Почакай.
На обществено място сме. Влез в колата.
Или по-добре излез...
Д-р Марко го няма?!
Вероятно е бил отвлечен.
Между другото, Метален. Разбра за Скар, нали?
Защо правиш неща, които ще го привлекат?
Искам да ме намери.
Трябва да се бия с него отново.
Глупости!
Забрави ли какво се случи в Източния град?!
О, боже! Страхуваме се от Скар, а?
Ако си спомням добре, тогава беше безполезен!
Не ме подценявай! Времето днес е чудесно!
Освен това си изморен!
Наистина си безполезен, нали?! - Млъквай!
Ето вижте! Той е тук!
Какво има? Не вали, а изглеждаш мокър.
Чакай, лейтенант! Не стреляй.
Какви ги говориш?!
Ще се опитам да го направя, като полковника.
Ще примамим хомункулусите, използвайки брат ми като стръв!
Защото брат ми е важна жертва и те го искат жив!
Това е неразумно... - Не искаме повече невинни жертви!
Затова аз или брат ми ще бъдем стръвта!
Ами ако Скар бъде убит от военните, преди хомункулусите да дойдат?
Ти ще се погрижиш за това, нали, полковник?
Сега ми заповядвате, а?
Смели сте.
Кажете ми, ако заловите хомункулуси! - Разбрано!
Вторият дом на сержант Фюри е наблизо. Да вървим!
Добре.
Започна се.
Вие двамата! Отстъпете!
Не стреляйте! Ще нараните брат ми!
По дяволите... Всичко свършва, ако застрелят Скар!
Не мога, нито да се приближа, нито да избягам!
Къде сте, хoмункулуси?!
Каналът за връзка с военната полиция е... Ясно.
Какво друго да се очаква от Фюри.
Говори 3-то районно поделение на военната полиция.
В момента се бием със Скар.
Незабавно ни изпратете подкрепления! Т-Ти! Какво... правиш?!
Добре, сега 17-то поделение.
Това е забавно.
Тук е...
Какво става?! - Скар е и в 17-то поделение?!
Тогава какво стана с 3-то поделение?! - Полковник Дъглас! Показал се е и в 8-мо!
Какво?!
Централен военен щаб до 8-мо поделение.
Скар се бие с момче!
Момчето е Държавен алхимик.
Не стреляйте. - Получени са фалшиви тревоги!
Четвърти Скар?! Какво става?! - Трето поделение е! Всичко е под контрол!
8-мо поделение е! Намерихме Скар! Незабавно ни изпратете подкрепления!
Глътони.
Мога да я подуша. Мога да я подуша!
Миризмата на ишбалец!
Усещам нещо... А ти, Ран Фан? - Да.
Добре, да вървим!
Какво иска?! Да унищожи мен или аутомейла ми?!
Бате!
Късметлия съм...
Неутрализира насочената енергия?! Колко безразсъдно...
Татуировките на дясната му ръка! - Копеле...
Значи си бил ти!
Надушвам... Надушвам го!
Как е хавата?
Изглеждаш странно.
Колко хора си изял?
Кой?
Няма смисъл да бягаш. Мога да усетя аурата ти от километри!
Враг? Враг?
Може ли да те изям?
Както и предполагах! - Хомункулус!
Значи можете да ни усетите?
Проблемна способност.
Ще ви елиминирам!
Ран Фан! Бягай!
Ран Фан... !
Нека с все сили, нека с все сили
кажем, че не трябва да бъдем толкова упорити.
Драсканицата, която някой направи
на стената започва лека по лека да се размазва.
Никой не знае истинската им същност.
Въпреки че ние двамата печелим и губим
все се впускаме на все по-дълги и дълги пътешествия.
И въпреки че има дни в които самотата ни обладава и ни кара да ридаем...
Ние ще превърнем сълзите и болката си в щастие.
Нека пламъкът на свещта озари утрешния ден.
И ще стиснем малките си ръчички над пламъка на огъня, сътворявайки звезден прах,
който вечно ще сияе все така брилянтно.
Сбогуванията може и да са неизбежни,
но сезоните все продължават да си се сменят.
Дори и да се загубя някъде из необятната шир, аз ще продължа да вървя с теб.
Това е единственото нещо, което никога няма да се промени.
Писъкът на раненото момиче отеква из Централата.
Когато силата от миналото му се появи отново,
се пробуждат ужасни спомени.
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 22: Далечно минало.
Епизод 22
Далечно минало
"Искам да я защитя."
Такива бяха мислите на момчето.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu